ĂsszebĂștorozĂĄsi hajlandĂłsĂĄg?!
![](https://archiv.szoknyaesnadrag.hu/wp-content/uploads/2018/11/bĂștorozĂĄs_összeköltözĂ©s_összebĂștorozĂĄs_fiatalpĂĄr_www.szoknyaesnadrag.hu_-1080x720.jpg)
Kell-e gondolkodni rĂłla? Ha igen, akkor miĂ©rt ne költözzĂŒnk össze? Jobb kĂ©sĆbb, mint soha. Vagy talĂĄn mĂ©gsem? Legtöbbször fĂ©lĂŒnk, de mitĆl? ĂnmagunktĂłl vagy az ĂĄldozatoktĂłl? Lehet-e minden tökĂ©letes? TalĂĄn igen, talĂĄn nem.
Valami egĂ©szen negatĂv gondolat jĂĄrja ĂĄt a testemet, mikor meghallom ezt a fogalmat. TalĂĄn az eddigi tapasztalataim, talĂĄn a jelenlegi Ă©lettĂĄrsam a hibĂĄs: azaz a megszokĂĄs. Az egyedĂŒllĂ©tet könnyen meg lehet szeretni, talĂĄn jobban, mint amikor mĂĄs utĂĄn kell mosogatnod, takarĂtanod, azon agyalni, hogy mi legyen a vacsora vagy szimplĂĄn csak alkalmazkodni egy jobb esetben összetett szemĂ©lyisĂ©ghez, ha esetleg a sajĂĄtod nem lenne elĂ©g teher sokszor. Mert nyilvĂĄnvalĂłan bennĂŒnk nĆkbe bele van kĂłdolva a gondoskodĂĄs, az ösztönszerƱ tĂșlgondolĂĄsa az egyszerƱ hĂ©tköznapoknak. Viszont ciki vagy sem, szeretek egy hĂ©tig nem mosogatni, szeretem a semmit csinĂĄlni, szeretek nem alkalmazkodni.
Viszont egyre többet gondolkozom azon az eshetĆsĂ©gen, hogy mi törtĂ©nik majd akkor, ha a szerelem Ășjra bekopogtat az ablakomon, ez a tĂ©ma ĂĄltalĂĄban akkor szokott felszĂnre törni, ha mĂĄr be is rontott az ajtĂłn. A vĂ©gletek emberekĂ©nt Ă©ltem az Ă©letemet, mindaddig a pontig, amikor szembesĂŒltem az ezekbĆl adĂłdĂł kellemetlen meglepetĂ©sekkel. Sikeresen kiviteleztem az összeköltözĂ©st kĂ©t hĂ©t ismerettsĂ©g utĂĄn, de volt, hogy kĂ©t Ă©v egyĂŒtt jĂĄrĂĄs elĆzte meg a nagy szintlĂ©pĂ©st, nem tudom melyik a rosszabb. Hogy Ă©ltem meg? Szingli vagyok.
MegfelelĆ pillanat
KereshetjĂŒk a megfelelĆ pillanatot az összeköltözĂ©sre, de Ășgy sem talĂĄljuk meg. Maximum, ha tĂșl korĂĄn törtĂ©nik meg, akkor sokkal hamarabb derĂŒlnek ki a rejtett, furcsa szokĂĄsok, az igĂ©nytelensĂ©g szintje, valamint a bizalom kĂ©zzel foghatĂł megnyilvĂĄnulĂĄsai. Mert bizony az Ă©let nem csak vattacukor felhĆkkel körbevett, ĂĄgyban töltött napokrĂłl szĂłl.
Kopogtat majd a postĂĄs, jönnek sorban a szĂĄmlĂĄk, a kiadĂĄsok, mert azokbĂłl van bĆven, Ă©pp hogy csak szerelemadĂł nincs mĂ©g kis hazĂĄnkban, de lehet ez lesz a holnapi fĆcĂm.
NĂ©ha elveszĂŒnk majd a bĂŒrokrĂĄcia tengerĂ©ben is, ami körĂŒlbelĂŒl olyan tiszta, mint a Duna vize ĂbudĂĄnĂĄl. Jönnek a hĂ©tköznapi szĂŒrkesĂ©gbĆl adĂłdĂł problĂ©mĂĄk, fĂ©lreĂ©rtĂ©sek, a fĂ©lrekommunikĂĄlĂĄs, fĂ©lrenĂ©zĂ©s. Ăvek elteltĂ©vel pedig ott fekszĂŒnk majd valakivel egy ĂĄgyban, a viharfelhĆk között fĂ©lemberkĂ©nt.
Pislåkoló remény
BorĂșlĂĄtĂĄsomat viszont kompenzĂĄlnĂĄm azzal a tĂ©nnyel, hogy a remĂ©ny mĂ©g azĂ©rt bennem is pislĂĄkol Ă©s tudom azt, hogy az eddigi kudarcaim mind-mind okkal törtĂ©ntek. A lelkem legmĂ©lyĂ©n vĂĄrom azt a szemĂ©lyt, akivel egyĂŒtt tervezhetem a mindennapjaimat, aki szerves rĂ©szĂ©vĂ© vĂĄlhat majd az Ă©letemnek Ă©s akinek minden darabkĂĄjĂĄt ismerni akarom.
Mert a jĂł kapcsolat a nagy Ć-vel nem azon mĂșlik majd, hogy mikor hagyja nĂĄlad a fogkefĂ©jĂ©t, Ă©s hogy milyen tempĂłban csempĂ©szi be magĂĄt az Ă©letedbe minden fĂ©lpĂĄr zoknijĂĄval egyĂŒtt.
A pĂ©ldakĂ©pem szerint, ha talĂĄlkozol az igazival, nem lesznek kĂ©rdĂ©sek, minden magĂĄtĂłl Ă©rtetĆdĆ lesz. Nem fogod tehernek Ă©rezni a lĂ©tezĂ©sĂ©t, a leglĂ©giesebb könnyedsĂ©ggel fogod hulla fĂĄradtan kĂ©t ledolgozott mƱszak utĂĄn összedobni a vacsorĂĄt Ă©s mosolyogva konstatĂĄlni, hogy a mosĂłgĂ©pet ismĂ©t rossz programon indĂtotta el. Ăs ahogy a ruhĂĄk szĂne mosĂłdik össze, Ășgy fog a ti lelketek is egyre jobban összeĂ©rni. Viszont amĂg fĂ©lemberek vagyunk Ă©s valaki mĂĄs energiĂĄi ĂĄltal akarunk egĂ©szek lenni, addig minden kapcsolat elĆbb-utĂłbb teherrĂ© vĂĄlik, megfakul Ă©s a szennyes helyett, dobhatjuk egybĆl a kukĂĄba.
KĂ©p: Pixabay